Ez a film 1987-ben készült a SlGGRAPH-nek Anaheimben.
Eredetileg Ed Catmull keresett meg minket,
szerette volna ha készítünk egy filmet a Pixar lmage Computerével.
Igen, a Pixar még számítógépeket is gyártott egy idöben.
Nekünk pedig volt egy renderelö programunk a ChapReyes.
Így hát...
Elkezdtem dolgozni egy ostoba bohóc, és egy
egykerekü bringa történetén, úgy, hogy tulajdonképpen a bringa benne sztár.
Eléggé elkülönítve, te min is dolgoztál Bill? Mi volt az?
- Az esön. - Szerettem volna egy esös jelenetet,
szóval felépítettem egy egész várost helyszínnek.
A model részein dolgoztam az elsö pár jelenetben.
Eben ugyanakkor a...
Biciklin dolgozott. Nagyon érdekeltek a bringák.
Bicikliztem egy csomót, és csináltam is egy bringamodelt, ami összetett volt.
A küllökön és a többi részen dolgoztam, jól megtudtam csinálni.
Szóval megvolt a bringa, az esö,
és akkor jutott eszembe a bohóc
ezekkel a gyönyörü képekekkel
az esös, éjszakai vársosról.
Akkor jutott eszembe, hogy legyen egy bringabolt,
aminek a sarkában ott van ez az egykerekü.
Féláron.
Utána tulajdonképpen belelátsz az agyába, és látod az álmát.
A bohóc volt az egyik legelsö természetes arcforma amit valaha csináltunk.
Felépítettük a szobrot...Te készítetted azt a Scupley-val vagy valamivel.
Aztán digitalizáltuk a Polhemusszal.
- Beindítottuk a Polhemust... - A három tengelyes digitalizálót.
Aztán folytatni tudtad ezt a természetes formát,
amit bedigitalizáltunk, és ugyanúgy tudtuk irányítani mint a könnycsepp alakzatot..
A neve Darabos a bóhóc lett.
Hirtelen lett elnevezve, azt hiszem. Nagyon darabos volt.
Rengeteg QP van itt.
Eben folytatta a munkát a zsonglörködéssel.
Rájöttél hogyan müködik, és beépítettük egyszerüen.
Nekem csupán az egykerekü
útvonalát kellett megcsinálnom,
de úgy, hogy a kerekek forogtak, a pedálok meg vízszintesen maradtak.
Aztán csak jeleztem annál mutatványnál
ahol a labda földet ér annál a képkockánál,
és folytattam pár képkockával azon a helyen, ahol földet ért.
A QP készítette az íveket, az összenyomásokat a,
nyújtásokat meg mindent.
Egész nagy megeröltetés lehetett neki.
Itt volt egy model, amihez nem tudtunk bemozdulást csinálni a gépen,
te meg rendesen túlzásba vitted a nyomásokat és nyújtásokat,
hogy nem látszódjón a mozgás hiánya.
a ChapReyesben nem volt ilyesmi, ezt elfelejtettem mondani.
Emlékszem, hogy a felét hogyan animáltad, emlékszel?I
- Kézzel csináltad. - Kézzel. Itt is van megint.
- Büszke vagyok rá. - Szegény John.
Mindenre amit csináltunk.
A film vége az egyik olyan dolog, amire leginkább büszke vagyok,
mert olyan valamit akartunk kipróbálni,
amiben volt egy kis érzés is, tudod?
Egy kis szív.
Frank Thomas és Ollie Johnston, a két mentorom
a Disneynél egyfolytában a pátoszról beszélt,
az érzésröl, amit az animációba kell ültetni.
Szóval nagyon büszkék vagyunk rá.
Emlékszem, hogy mindenki, azt mondta, ne hagyjuk, hogy szomorú vége legyen.
Legyen hepiend a befejezés. Jöjjön vissza a bohóc és vegye meg.
"Ó, ez olyan szomorú."
De nagy sikere volt Európában. Imádják a szomorú végéket arra.
Azt mondanám, hogy ez jelentette a Pixar kezdeti szakaszát.
És ugyancsak az elsö film, amiben igazán jó fényeket csináltunk.
Úgy dolgoztunk rajta, mint az örültek, és ennek is lett a legjobb a kinézete.
Szerettünk volna egy éjszakai jelenetet,
amit, akkor még számtógépés animációval soha nem csináltak.
Tényleg büszkék vagyunk erre. Szerintem pompásan sikerült.
- Még a zene is jó. - lgen.